— 71 —
Rozmanitosti.

0 hudbě církevní píše „Neues Pastoralblatt fiír die Diiicese Augsburg” následovně : Pravá katolická hudba církevní má v sobě cos vznešeného a úchvatného. Proto jest nejvroucuějším přáuim svatého Otce a biskupů, aby na místě vzniklých hudebních nešvar všudy pravá katolická hudba kostelní platnost si zjednala. Zavedení její jest ovšem s velikými nesnázemi spojeno; patři k tomu mysl náboženská, církevní smýšlení, hluboké porozumění, neuuavná horlivost, boj s předsudky zastaralými, vlastnosti, které u každého ředitele kůru právě k nalezení nebývajS. Zde a onde — nesmímo si to zamlčovati — nedostává se také duchovenstvu obliby, potřebné znalosti a vřelosti pro věc tak svatou. !e však není nedostatek kněží, kteří toužebně si přeji, aby jejich hudba kostelní často nesmírně bídná opravila se, kruchta však přáuf jejich nepodporuje, nastává otázka, dá-li se v takových poměrech pro reformu hudby církevní cos uc"initi? Domníváme se, že předc mnohého ]ze dosíci, má-li rector ecclesiae pro hudbu církevní a liturgii smysl a horlivost. Budiž do-voleno p ipomenouti několik pozuátnek, které vice za příklad sloužiti mohou.
1)	V laciných časopisech pro katolickou hudbu posvátnou nachází se kromě mnohého pokynutf o oslavě služeb Božích dosLatečuó látky, kterou budí se smysl pro skutečně katolickou hudbu církevní, jakož i oblibováni si v ni. Kdyby tedy f a, r á ř o v é a k něž f v duchovní správě s nimi praeujicí v uvedených listecli pilně se po-ohledávali, a napotom též ředitelům kůru čisti je dávali, tím po soudu uašem ledacos by již ziskáno byla Vždyt opravdová touba po lepšfm jest již počátkem lepšího, zejmena když jest známa cesta, kterou z(le kráčeti dlužno.
2)	Nezřídka vyskytuje se zlořád, že celobrant Gloria a Credo, které hlasitě zanotoval, v tichosti rychle se pomo(lli, a pak nečeká, až na kruchtě s textem beztoho nazvfce zkráceným a zpotvořeným a tudy neliturgickým jsou hotovi, nýbrž pokračuje a Pater noster tiše se modli. Počínání takové jest neliturgické a odporuje církevní hudbě r>kutečuě katolické, proto že církevní předpisy žádají, aby text Gloria a zejmena Credo od sboru úpině a zcela se zpíval. Ta

kového pokračování predce lze vystříbati se kdo opravdově chce a tím n ě c o alespoň do-cíleno jest, co k hudbě kostelní skutečně katolické náleží.

3)	Oblašuje se: Odpoledne ve 2 hodiny jsou slavné nešpory? Co jsou to však nezřídka za slavné nešpory? Provozují se nějaké „uešpůrky”, v nichž z každého žalmu sotva jedeu verš přichází, a k tornu ještě takového tvaru hudebního, který spíše sousedské a skočué, než církevní hudbě se podobá. Nebylo by tudy možno, aby na místo „n e š p ů r e k” konaly se nešpory, sousedská pak či skočná nahražena byla jiným, byt i velmi jednoduchým budebním tvarem? A když vice duchovních se sejde, jako se o pouti a jiných slavnostech stává, nebylo by lépe, aby od duchovních důstojné nešpory chorální se zapěly za náhradu nešpor s kruchty zaznívajících, kterými bezděčně probouzí se myšlénka, jakoby divoši kolem táhli ?
Takovou měrou dalo by se po soudu našem zde a onde při dobré vůli ledacos chybného a necírkevního opraviti. Jest-li že nelze dosíci, čeho si přejeme, musí dostačiti, když podle možnosti se učiní, aby dům Božf očistěn byl od neliturgického a nesvatého ; ta možnost nesmí však na lehkou váhu se bráti,
Lelaner.
Prvního bezplatného běhu, kterým videúská jednota cecilská navedeni dávala rakouským ředitelům kůrů, varhaníkům a učitelům zpěvu, se tíčastnilo od 5. do 11, m, m. 72 hudebníků z rozličných končin do Vídně přišedších. Přednášky o hudbě církevní konali prof. Bóhm, Dont, Dr. Hausleithner a Titel. Od účastníkti přijaty jsou s hlučnou pochvalou. Kněži, nčitelové, hudebníci všech národností, Slované, Němci, Mad'aH na půdě ze všeho umění nejpopulárnějí sjednotili se. Vedení touhou a potřebou po theoretickém a praktickém poznání pokroků, jakými hudební pedagogika a methodika vykázati se může, podrobili se mužové mnohé práci, nešetříce c",asu ani obětí hmotných, aby dosvědčili, jak jim záleží na poznání praví+ hudby kostelní a přiměřeném v tom oboru vzdělání. Bohatou výstavou dél hudebních a prostředkPi vzdělávacích, jakož i vzorným oslavenínt liturgické bohoslužby ukončil se běh jednak povzbuzující, jednak pro budoucnost nadějný.
Lelaner,
1,1