—s7

majíce namnoze ani řádného ponětí o hudbě a zpěvu vůbec, jistě však méně o zpěvu církevním, poněvadž důkladná znalost toho od nich se nepožaduje. — Proto též již nyní cítí se na mnohých místech patrné ochabování v kostelním zpěvu, poněvadž není nikoho, kdo by lid a zvláště mládež písním kostelním přiučil a dosti oprávněna jest zajisté obava, že leckde brzo ani jediná píseň řádně se zpívati nebude. —
V takových okolnostech svatou jest po‑
vinnosti každého chovance seruináre a mladších
kněží, by co možno nejvíce hudebuího vzdělání
si zjednali, obzvláště když jim samo se podává,
aby zpěvu kostelufmu roznrnčli a v času po‑
třeby jemu třeba ve škole i přiučovati mohli. —
Velmi krásný v tom ohledu příklad dává

důst, p. Jan Parobck, kooperátor v Uhers. Brodě, jenž zřídil pěveckou školu pro dítky, která již čitá 90 žáčků a to ještě značný počet nemohl býti přijat. Kdyby tak každý kněz na vinici Páně pracoval, nebylo by třeba marně dovolávati a doprošovati se pomoci těcb, kdož kostel a hudbu posvátnou nemiluji.
Návrby naše neukládají chovancům většího namáháni, nevyžaduji většího nákladu, hledí pouze k tomu, aby způsob ted obecný, no-užitečný, ba škodlivý nahražen byl methodou lepši, zábavnější a užitečnější. —
Důležitost a význam zpěvu církevního pohuula nás k tomu, bychom tuto závažnou otázku veřejnosti podali i odporučujeme ji přátelům církevního zpěvu k laskavému po‑
všírnnutí. ---‑

Pěstování zpěvu církevního.
Ax•cidiecése Pražská

Z Prahy. Hudební cdbor Akademíe křestanské.
Sborová škola pěvecká Akademie křestanské koná již po Praze úkol svůj. 0 poutích chodí po kostelích pražských a zpívá při slavných službách Božích a zpěvem rozhřívá srdce, tříbí vkus a budí lásku k přesné hudbě posvátné. V poslední době zpívali chovanci druhého ročníku na svátek sv. Petra a Pavla v chrámu sv. Petrském na Poříčí, pak o pouti sv. Jakubské v kostele témuž světci zasvěceném. Přednášela se mše „In honoreui Se. Adalberti” od Jos Foerstera s příslušnými vložkami choráLiími a chorálním Pange lingua. Poněvadž redaktoru pro vlastní povinnosti duchovní zprávy nebylo možno přítomnu býti, klade zde úsudek, „Čecha”, který o prvnější slavnosti píše takto: „Jest to zajisté jen zaslouženou pochvalou, řekneme-li, že mladistvý sbor, čítající na 70 hlav, zpíval s nadšením a precisnostf, jakou bychom i při starších a cvičenějších zpěvácích marně hledali. Bylot patrno, jak nadšení, s jakým skladba mistra Foersterakomponovánajest,na každého jednotlivého člena sboru přechází, jak vřelý, bohatý cit vložený v každou jednotlivou část této mše celý sbor i s řídícím jímá a unáší. Účinek byl povznášející, velebný. Při té příležitosti jsme zároveřr bolestně pocítili, co ve většině pražských kostelů k důstojnému oslavení nejsvětější Oběti ještě schází: důstojná hudba. IIudba, která by věřící nerušila, nýbrž je povznášela a v srdcích jejich zbožné city rozněcovala., v pravdě Musica sacra. A když se tážeme, proč že vlastně se ještě na všech kůrech pražských

posvátná hudba neprovádí (neb taková hudba, jaká se na mnoze v zdejších kostelích provádí, jest vším, jenom ne posvátnou) a jo-li toto provedení s velkými snad obtížemi spojeno, tu sobě musíme v odpověď dáti : Mnohý důležitý kůr pražský jest obsazen silou nedostatečnou, hudebníkem, kterému, byt i dobrou vůli jevil, k provedení tak důležitého úkolu přec jen patřičných vědomosti a neoblomné vůle, spojené s velikou láskou k věci svaté, schází. Mnohý kůr pak jest opět obsazen mužem, hudebníkem třeba výtečným, který však naprosto ignoruje zákony Církví sv. v příčině hudby kostelní ustanovené, aneb opravu hudby posvátné úpině zavrhuje, hově tím choutkám oněch „nábožných”, kteří jen pro lechtání uší do kostela chodí. Věc dirležitá, jakou jest reforma posvátné hudby, vyžaduje však muže celého, ne pouhého hudebnika, ale též křestana-katolíka, lnoucího vřelou láskou k víře a Církvi svaté. Mnohému pak z těch pánů neschází tak na vědomostech, jako opět na pilnosti. Ředitel kůru však musí být velmi, velmi pilným, aby jemu svěřený úkol k čestnému rozřešení přivedl Budete-li, pánové, pilnými, pak se zajisté doděláte v krátkém čase podobných resultátů, jakých docílil v době ne piných dvou let učitel sborové pěvecké školy Akademie křestanské u dětí od 8. roku počínaje, a jichž svědkem jsme na den sv. Petra a Pavla byli. Tu neplatí již žádná výmluva, že reforma posvátné hudby s mnohdy nepřekonatelnými překážkami spojena jest. Pro úpinost naší zprávy podotýkáme ještě, že chorální vložky: Introitus, Graduale, Offertorium a Communio, pak chorální Pange lingua, které zpíváno bez průvodu, jímalo prostoduchím