--- 54 -‑

eledující vložky: z „Motet pro Dominicis et festis” od F. Z. Skuherskéno pouze ty lehčí. „Surrexit pastor bonus”, „Acloramus te Jesu Christe” od Jos, hberstera, „0 bose Jesu” od Palestriny, „Reaponsoria dle Witta, pro 4 hlasy od Jos. Foerstera upravená, „Asperges me” a „Pangeliugua” gregor. choral, „Vidi aquam” 4 hlasy s priívodem varhan.
S potěšením znamenávám, že chorální tyto zpěvy n zdejšího obecenstva zejmena „Pange lingua`, a „Asperges” veliké obliby docházejí.
Na konci roku minulého bylo mi jíž možno, dávati také Foerstrovo „Tě Boha chválíme” (Te Deum) po prvé, což úpiné spokojenosti a chvály došlo.
Dlužno ještě dodati, že velectěnému duchovenstvu, které mně vždy dohrou radou přispívá a tím též značně podporuje, jakož pp. učitelům, kteří hudbu a zpěv kostelní od srdce milují, mne pak svědomitě ve snažení mém pomáhají, vřelými díky zavázán jsem, poněvadž bych bez jich vydatné pomoci a laskavého spoluúčinkováni nemohl pokračovati jako se až dosud dělo.
Jakmile se program náš rozšíří, hned Vám dp, redaktore o tom vědomost dám.
Jos. Kova»da, řed. k8ru. Z Poděbrad, dne 17. května.
Jako v loni tak i letos zpívali jsme v Libici, rodišti sv. Vojtěcha, o poutní slavnosti. Vybral jsem Fórstrovu mši „cle Beata”, vložky jako v loni, jelikož s příslušným liturg. textem nikde jiné jsem nenalezl. Mužské hlasy obstarali vůkolní páni učitelově, nikdo z Poděbrad. Byli ochotni; ku dvoum zkouškam se dostavili, a proto také se nám produkce dobře zdařila. Dokud budu míti sbor po-hromadě, vždycky se přičiním, abych v Libici zpíval;

dříve při té slavnosti se hrála jen píseň s varhanami, nanejvýš k tomu ještě plechové nástroje; tecY po dva roky důstojně se oslavil sv. Vojtěch. Ovšem kdybych neměl k podpoře p. Dolanského, učitele zdejšího a zároveň varhaníka, nemohl bych nic dělati, ba ani zkoušky odbývati, jelikož by nikdo na varhany nehrál, a bez varhan ještě daleko se nechci neodvažovat. Ifál bych všem pp. duchovním tak obětovného a úslužného varhaníka. — V úterý po pouti konali jsme poprvé smutnou povinnost; zpíval jsem s dítkami chorální requiem za v Pánu zesnulou jednu dívku, která právě přeci rokem v mém sboru o sv. Vojtěcha účinkovala. Že dítky spívaly dojemně nemusím připomínati; jest ale také chorální requiem piné krásy a do-jemnosti, ač-li se jen dobře přednáší. — A nyní ještě v krátkosti sdělím vám něco o zpěváckém spolku mužském. Před několika nedělmi přišel dotaz od c. k. hejtm., pozůstává-li ještě zpěvácký spolek, an by jinak tíí•edně byl rozpuštěn. Ihned sebrali se staří údové a zazpívali dvě české vložky při zpívané mši, uspořádal se koncert, valná hromada atd. To všecko bylo by dobré, ale s tím ne-souhlasím, že pan regenschori nechal si řízení v kostele, a světské sbory má řídit p. Polanský. Má tudíž spolek dva dirigenty a to není dobře. Přece však přes mnohý odpor a nechut (že viděli na partesu moje jmeno napsané, a že tudíž já jsem mši zapůjčil) naštudovala se, ač ne dt5kladně, mše Wittova „In honorem se. Francisci”, kterouž zpíval spolek o slavnosti hasičů na sv. Floriana. Bez chyby zevnější šla a líbila se. Tím učiněn zas krok ku předu; ač nemám naději, že by jeden člen mně v něčem podpořil ; myslím však, že uspořádáním nějaké produkce se smíšenými sbory dráha k lepšímu se nastoupí. Jen vytrvalosti !
B. K.

Diecése LitoměPickfi..

Z Bezna.
Nápěv té které písně podoben jest zajisté základům budovy; nemá-li zevnějšek budovy patrné směny utrpěti, nesutí se zděni hlavními hnouti. To samé platí i o písni. Nápěvy písní, v kancionálu Svatojanském obsažené, vzaty jsou ze zpěvů rorátních a ze starých kancionálů. Změnu slov po-kládám za prospěšnou; však se změnou v původním nápěvu i sebe nepatrnější nemohu souhlasiti z důvodů těchto : 1. Odchylování toto vadí jednotě zpěvu; lid zpívaje na př, o rorátech písně dle nápěvů starých, původních, rád při nich zůstává; však při nápěvu změněném musí citu svému násilí činiti, mate, vyrušuje se z pobožnosti. 2. Změna nápěvu původního vadí důkladnosti zpěvu; sejměte z budovy něktoré goticicó okrasy, zda-li tím neutrpí krása a dúkladnos.°P- její? A podobných změn na-

cházíme v kancionáln veliké množství; uvedu jen některé: Píseň „Otče lidstva padlého” č. 370 má nápěv zpěvu rorátního se značnými změnami, taktéž Mariánská píseň č. 364. po pozdvihování. Jak se tu lid mate, když v písni „Spěj duše zbožně k výšině” č. 251. má zpívati „Sanctusf0 jinak, než verše po pozdvihování v písni \larianské č. 364! Bude-li se kancionál náš v budoucnosti opravovati, radil bych, aby se nápěvy původními nehýbalo, ale spíše aby v ryzosti zachovány byly. —
Ve svém posledním dopisu zmínil jsem, že na den Bol. P. Marie chceme provésti mši „Quarti Toni” od Vittoria. Ač jsme se pilně cvičili, předce jsme pozorovali, že provedení nebylo takové, jakého jsme si přáli. To nás však neodstrašilo; cvičili jsme se dále a v neděli velikonoční bylo každému zpěváku na očích viděti, že se nám pro vedení lépe zdařilo, než ponejprv. — Hned po