— 521 -

zpívalí něco jiného a bezděčně ukazovali, jakou měrou pěstuji zpěv a jakou cestou při tom uměni se berou. Jak chápavé jest to mládí ! Dnes jsem jim krátce vysvětlil, jak asi si myslím, že by staročeský chorál se měl přednášeti co do deklamace a přizvučnosti, a z jitra při mši sv. překvapen jsem byl celou mši literátskou (I. slavnostní. Dil I. str. 243.), kterou z kancionalu Svato-Janského přednesli. Dobrotivý hostitel, vdp. rektor, zavedl mne totiž vždy po obědě mezi et. pp. bohoslovce a kochal se na jejich bystrosti a hravém po-jímáni. Jak snadně a příjemně jest zde vy-učovati! Člověk řekne: „Snad takhle by se dalo přednášeti!” — a již jsi hotov. Zapěješ jednou — a hned po tobě pějí až milo. A jak si to osvojí bohoslovci, tak to roznesou po diecési kněží. Simě rozhozené přináší užitek, dvoj- patero- desateré- sto-násobný. Seminář jest polem nejvděčnějšim, nejplodnějším, nejpožehnanějším. Chorálem mluví Církev k světu křestianskému při slavných službách Božích. Chorál sv. Řehoře jest mateřskou řečí katolíka při církevní slavnosti. Církev — matka naše — ty zpěvy krásné, velebné, nebeské, nadšené, vzduchové, oduševnělé, piny zbožnosti, citem překypující zapěla ponejprv u svatém zaníceni, my pak je zpíváme, opakujeme, prozpěvujeme po ní, jásáme za ní. Chorál, z veškerého oboru hudby posvátné nejvznešenější, nejsvětější, nejpřiměřenější, nejvýznamnější mluva Církve rozjásané, zejmena v seminářích musí býti pochopen, oceněn, poznán. Sv. Řehoře chorál, který Církev pěje, když se modli, zpívali a přednášeli jsme s bohoslovci společně každého dne. Jak ta řeč ze rtů se proudi rozmanitě podle nálady a obsahu, tak ten chorál z duše zbožné se rozlévá brzy mohútným proudem, brzy v křištálových potůčkách. Ten chorál hřeje a svlažuje a zúrodňuje; — zahřívá srdce ochladlé, svlažuje půdu vypráhlou, zúrodňuje pole ne-plodné. 0 svatá mluvo Církve katolické ! 0 vzáená řeči drahé matky ! Já tě miluji,

drožko nebes! Nikdo jí tak snadno nepochopí, jako mladistvý klerik pin zbožnosti a nadšeni posvátného. Srdce jeho tak přistupné jest t6 řeči. Rozumf jf a potápí se v ní až na dno. A čím kdo zbožnější, tím snáze, tím dojemněji, tím úchvatněji pěje chorál. Mnichové Beuronšti proto jej tak krásně pěji, že jsou tak hluboce zbožní. To se zde v semináři pinou měrou zase osvědčilo. Hravě vpravili se bohoslovci do přednášení chorálu. V několika půlhodináeh důkladně prošla se celá mše in festis duplicibus", částka mše „in festis solemnibns” jedno ,Credo", a sekvence „Dies irae”. Jen toho přáti si zbývá, aby v š i c h n i
b o h o s l o v c i bez výjimky pěli chorál. Jest tak snadný, že malé dítě si ho osvojí v době nejkratší, čím dříve mladý klerik vzdělaný a zbožný. Tou zpěvní a úřední řeči Cirkve musí rozmlouvati každý kněz bud si zpěvákem či nezpěvákem. Jest řečí mateřskou nás katolíků, kterou musí znáti a milovati každý bez rozdílu. Ta řeč společná jest naší chloubou. — Čeho při dobrém rozvrhu hodin a přiměřeném roztříděni nelze docíliti za č t y r y roky seminářského života u kleriků inteligentních a nadšených! Nejen důkladní znatelé chorálu gregorianského a staročeského, nýbrž důkladní pěstitelé a znatelé hudby církevní a skladatelé mohou po čtyrletni přípravě vycházeti do duchovní správy z našich seminářů. Dejž to Pán Bůh !
Uskutečaěnf ideálu toho bode jedním z nejdůležitějších úkolů b u d o u c i j e d n oty d i e‑
c é s n i pro zvelebeni hudby posvátné. Budoucnost, zdar i rozkvět, namnoze závislým jest od šEastné volby budoucího učitele, všestranně vzdělaného hudebníka a nadšeného přítele skutečné hudby církevní, který s přesvědčením a horlivosti ujme se úkolu jak důležitého, tak krásného a záslužného. Ovoce požehnané činnosti nezahyne. V ovoci jest simě budoucího života. Chladný patron mrzne sám a z něho to mrazí na jiné. Oheň však hřeje a jiných zahřívá a zapaluje Tedy oheň 1 (Pokr.)

Pěstování zpěvu církevního.
Arcidiecése Olomú~.

Z Bystřice pod Hostýnem
Kdož z Čechu, Moravanů a Slezanů neví o Hostýnu, této perle vlasti, památce historické a místa poutnickém na Moravě prvním! Na tomto

Hostýnu posvátném, „kde Máti Božf divy tvoříd, konala se dne 18. května neobyčejná slavnost. Nejd. pan arcibiskup olomfický Bedřich Fiirstenberg na své visitační cestě po děkanství Holešovakém navštívil v ten den chrám Matky Bo3í na Hostgnu