-47

Jde to do iivélio. Městská rada pražská ujfna se hudby chrámové clo opravdy. Kdo pracovati chce, bude podporován. Leuochiim dává se poslední lhůta, a po ní — výhost.
A jak naložila rada městská s žádostí Ikadentie křestanslcG ?
Těchto dnů doručeny jsou nově ustanoveným ředitelům kiu'ů dekrety ustanovovací, v nichž čte se doslovně toto : Za povirtrtost taklcídrí Sc Víína, abyste v tonato svcáu postaveuí pěstoval lcudGa ehrcíuaovou sluha vcí uého, u.Wclatilé,ho a CItrcíuz,u Pcírzě dástojtaého." Tedy od slova k slovu, zač Akademie křestanská slavnou radu městskou žádala. Sláva!
Před veřejností a s přísné povinnosti jsou tudy ityui nově ustanovení ředitelové kůrů faruích chrámů sv. Mikuláše, sv. lIaštala a sv. Petra zavázáni, aby „Musica sacra' od nich pěstovaua shodovala se s požadavky jak umění hudebního, tak zálcouodárství církevuího ve -smyslu, který clo života uvádí 1audebuí odbor Akademie Uestaraslvé. Všichni tři noví hodnostovb hudební jsou nyní veřejnosti odpovědnými. Jeden z nich již dávno zaujímá čestného místa v řadách stoupcueů

a přívrženců Cecilie”, druzí (Iva na čestném zápasišti nezůstanou pozadu. Plná sila mužná objeví se v mužné čiunošti, v čestuétn závodění a v ušlechtilé snaze. Zdař Bůh k dílu záslužnému !
„Musica sacra” hledala a nalezla útočiště ve středišti země. S díkem x vděčuostí zpívati bude: nChvála na výsostech Bohu!." A na zemi pokoj bude lidem — hudebnfkiun dobré vůle.
Lidem — hudebníkům. zlé vůle nebude však pokoj dříve, pokud v kajícnosti a lásce nenavrátí se k té věrné a krásné uavěstě, kterou zrádně opustili. „Musica sacra”, cudná, pauen:;ká, dcera nebes, jest společným ideálem veškerých přátel světa hudebního, kteří liudební umění své věnovali službě kostelní. Obět za obět.
IItulebuíkům zlé vůle nebude pokoj. Boj jest vypovězen a potrvá, polnul nezvítězí — pravda.
Slavná rada královské Prahy proslavila se a jasným světlem svítí veškeré vlasti, jsouc patronkou ušlechtilé hudby posvátné.
Komu čest, tomu čest!

Pěstování zpěvu církevního.
Diecése IKrálovéhra,decl?á.

Z Jaroměře, dne s. května.
'Ceprv po dvou letech, kile co řiditel kuru a
spolu varhaník zde již působím, mohu Vám, dis-tojný
p. redaktore, nůco o činnosti své, týkající se hudby
a zpěvu v chrámu děkanském sv. Mikuláše, oznámiti
Nastoupiv v městě jmenovaném současně pra‑
vilo se, že nemalá úloha ume očekává. Naskytovala
se zajisté nejprv(,, otázka, jaké síly pěvecké po‑
hotově jsou, má-li úkol mi svěřený proveden býti'?
1'u zněla oclpověd: „Inu jsou zde asi 3 SoprSiii,
a 'z Alti, co se pak mužských hlasů týká, hude
potřebí, abyste si je vyhledal a vycvičil. Obyčejně
si to hudebníci sami odzpív~ají, uchu nebožtík Váš
předchůdce byl již velmi cluuav a proto málo si
kostehtí hudly všímal. — Možná však, že ještě
.některé lllasy mužské se vyskytnou, proto že zde
býval druhdy statečný spolek pěvecký. Vystoupením
ale nejlepšího prvního tenoristy, který co učitel
za svým povoláním na jiné místo se odebral, a
z jiných ještě příčin, vzal spolek za své. Uhnul
spánkem spravedlivých,” leznaje ještě osobnJ zpě‑

váky uvedené, připojuji, že sami se přihlásili, což mne radostně překvapilo. Jsou to 2 děvč,ítka a 2 hoši v attíří 11—12 let (soprán a alt). Oslovili mne s tísměvem nesmělým žádajíce, že by rádi dále ve zpěvu pokračovali. Netřeba dokládati, že přání malých zpěváků radostně bylo vyslyšeno a po malé zkoušce mladých těchto hlásku, které přecichůdee můj teprve krátký čas cvičil, pozoroval jsem, že opravdu těžký bude počátek. Bylit to jediní zpěváčkové, jediná podpora, s jejiž pomocí mělo zadost učiniti se veškerým požadavkům při kostehrích a církevních výkonech. Nezbývalo tudy nežli provozovati co od tak skrovných, necvičených sil žádati se dalo.
Uiad svůj nastoupil jsem právě v postě, 1. března roku 1576 na popeleční středu, v kteréžto době i ti, co Hada všecko milují divadelní hudbu v kestelích, na čas půst ukládají uším i smyslům, kdy pouze zpěv s kiu•u zaznívá. Co začátečník nebyl jsem však ještě tak připraven a zásoben hudebninami zejmí:na vokalními pro okamžitou potřebu slohu pokud možno nejlehčího. —
(I'okrač.)