— 34 —

Pěvecká škola Akademie ki•ostanské koná již zdárně svůj úlzol. V pnslednf době dvakráte se osvědčila u veřejnosti. Dne 18. března v chrámu Páně sv. Voršily, dne 4. dubna v kostele sv. Jiljí. U sv. Voršily slouženy jsou 30. den po úmrtí zádušní služby Boží za -j paní Marii Ibersterovou.
Odbor hudební Akaděmie křesEanské, který smuteční slavnost spořádal, skutkem tím vy-konal, co pieta a křesEanská mysl kázala. Bylo to první requiem, které škola pěvecká přednášela. Smutná zajisté příležitost, osvědčiti dozorci školy pěvecké vděčnost a uznání ! Dojemná slavnost předce však přispívala, aby útěchou křestanskou zmírněna byla rána bolestná. Na požádání předsedy odboru hudebního sloužil zádušní mši sv. dp. I;d. Langer za assistence vel. pánů od sv. Vojtěcha. Dělo se vše přísně dle rubrik. Před zádušní mší sv. recitováno jest od duchovenstva jedno nocturnum hodinek zádušných ze sedadel po straně hlavního oltáře, načež následovalo slavné requiem. Na kruchtě zpívalo se chorální requiem s Ordinarium Missae a sice celé, bez všelikého zkracování. V ,dies irae" některé sloky se zpívaly, jiné se recitovaly. Mladistvý sbor držel se statečně. Deklamace byla správná, přednáška plynná. Po mši sv. zpívalo se „Libera” a konány jsou u prostřed kostela u katafalku předepsané obřady a modlitby. Celá zádušní slavnost způsobila u obecenstva hojně přítomného dojem hluboký, jaký se vždy dociluje, k d y ž s v ě d o m i t ě až do poslední litery se vykonává, co a jak Církev v rubrikách před-pisuje. Kdyby správcové duchovní a ředitelé kůrů svědomitě dbalí všech předpisů, k čemuž ostatně zavazuje jich povinnost a synovská poslušnost, v jakém světle objevila by se věřícím katolická liturgie! Jasně by se ukázalo, že nádechem nadpřirozenosti poutá a uchvacuje. Katolická liturgie -- koná-li se tak, jalz Církev předpisuje — jaká to vznešenost ! jaká veleba! Nemluvini o lásce a nadšeni ; ani přirozený rozum, ten chladný rozum nepochopuje, kterak možno jest, že se zá

kona tak vznešených nejen nešetřf, nýbrž služba Boží neplechou lzruchtovou přímo šílenou znesvěcuje.
To jest rouhání! Hřích hrozný ! -‑
Při requiích ltatdebnfm odborem Akademie křestattské uspořádaných šetřilo se předpisů rubrik až do poslední litery. —
Nesla-li se uvedená pobožnost rázem smutečním, drnliá příležitost oslavena jest duchem slavnostním. Dne 4, dubna konala Akademie křestanská valnou hromadu. Schůze určena byla na dobu večerní. Dopoledue slavila se za tou příčinou Missa de die (S. Isidori) ve farním chrámu Páuč dominikánském u sv. Jiljí. Sborová škola pěvecká Akademie křestanskL přednesla čtverltlasou „Missa de Beata” od Jos. Voerstera. Ostatní částky mše; Iutroitus (také antifona opakovala se zpěvem, nikoli pouhým recitováním), Graduale, Tractus, Offertorium a Communio zpívány jsou chorálem sv. ktehoře. Byloti pravou radosti, sledovati postup i jednotlivosti. Kdo nevěděl, neuvěřil, že zpívá na kruchtě mladistvý sbor, který před púl druhým rokem ani jediné noty neznal. Dnes zpívali a přednášeli ti kloučkové a děvčátka, mladiství jinoši a dospělejší děvčata o závod se starými musikanty. Zpívalo se skutečně s nadšením a dokonalostí starýcb pěvců. I chorál, i čtverlilasé skladby přednešeny jsou patřičně s veškerými znameními.
Všichni přítomni spokojeně vraceli se domů po službách Božích s přesvědčením, ž e reforma hudby clirámové v nejkratší době všudy jest možna, kde vůle s vytrvalostí se druží.
Každá vesnice a každé městečko může míti svou sborovou školu pěveckou, kde svorně pracuje duchovní se sbormistrem, bud si stavu jakéhokolivěk, má-li jen srdce na pravém místě. Vše ostatní samo se dostaví. Děti dá škola, osada dá prostředků hmotných. Obětovnost na zemi ještě nevymřela. Cbtfti ! Co člověk chce, jest!
Srdce lásky piné a vůli ze železa --- a reforma hudby chrámové jest liotova.
Lehncr.

A.rcidiecése Olomúclká.

Z OiOmOIIC®.
Dlouho již nebylo čísti v „C e c i 1 i i” nějakých zpráv o posvátné hudbě v metropolitním chrámu Olomuckém. Aby se nemělo za to, že snad snaha pro zvelebováni hudby chrámové u nás ochabla, že utěšený rozkvět

téže hudby již zaniká, sděleno budiž několik slov o posledním sv, týdnu pašijovém. — Jest známo čtenářům listu těchto z poslední obšírné zprávy o pašijovém týdnu ve stoličném chrámu Olomuckém v č. 7. 1876, jaký jest program jeho, jenž sestaven jsa z dě1