- 7 -

dílem skutečně mistrným, vyžaduje se zároveřt na správné předncšcuí mistrný varhaník a mistrný stroj. Který varhaník chco vyhráti, co se ma tuto ukládá, musí vynikati ncobyčgjnou zručností všech desíti prstů a obou noho n, poněvadž i obligatní pedál samo-statně se zde pohybuje. lsoncertuích varlxauíkit vy-skytuje se však pořídka, ,jalco koncertních varhan, které by také ve vysokých polohách, do jakých skladba zhusta zabíhá, ušlechtile Zněly. — Pi•ílišnSch obtíži by1 si zajisté vědom také sním paLL skladatel a nahradil tudy snad pouze z té příčiny hlas varhan smyčcovým lzvartetern, k jehož obsazení mimochodem řečeno — vyžaduje se rovněž výtečných hudebníku. Part varhan jest totiž beze změny přidělen dvěma houslím, violo a violoncella s kontrabasscm. I[ouslím, ku švítořeuí jako stvořeným, dostalo so zde úkolu zastupovati obrovský atro,j varhan, které z podstaty své přirozené po-strádají zpitsobilosti k xychlémtt pohybu. Co varhanám jest přirozeno, houslím se protiví. A co do-vedou orizestrábtí hudebníci zemského divadla, ne-dovedou venkovští šumaři. Proto jest tak choulostivou a dosud nerozhřešenou otázlzou, srniriti štěbetavé housle s vážnou hudbou ]custclní umná-li proti přirozenosti toho ani onoho hřušcno býti. Kde

tedy nemají varhe,níka a varhan, jakého skladba uvedená žádá, mají-li však výtečný kvartet, mohou, když líbo jest, hlas varhan hráti smyčcovými nástroji. Jalc již dříve praveno bylo, ,plou varhany svou vlastní cestou, tak žen zpěváků předpokládá se neobyčejná bezpečnost intonace, jak posuzovatel přesvěti,~il se při prvním provozování, k němuž od p. sklad dcic pozván b,yl, jako i později u vlastního sboru, s ním:~ skladbu zkoušel, tak že dříve se nastuduje i velmi těžká vícclxlasá mše, nežli sldadba tato. Z druhé stránky však upříti nelze, že polilxými dv nta hlasy o phtou harmonii se opírajícími docílil hudební umělec effektů neočekávanýclt a překvapujících. Poslouchající se diví, kterak možno ncčetnými a chudobnými prostředky tolilz do-cíliti, ač zde a onde, zpěvnost nápěvu přeslazena jest. Co do liturgické zpitsobilosti nxěl bych jen jediné přání, aby totiž test nebyl tak násihtě trhán tt prostřocl neukončenpch vět, čímž sm,yšl se ruší a celistvost ítjmu trpí. Šou.lím-li dobře, měla „ dIissa ad duas voces aogaalcs~, byti snad originálním, kabiuctním skvostem uměla,jcýut kdo nejeibiá se o praktickou možnost či ucuxužttost. Posuuzcním ze stanoviska praktickóho dilu uměleckosti a originálnoshi neubude.	Leúner.

Ie/a o psi a 1 llx. ~tL_

Marianského „Gloria” a ,ite” má se užívati vedle nejnovějšího výroku obřadní kongregace ze dne 27. května 1377 též v oktávě vánoční a v oktávě Božího Těla, jakož i o svátcích do obou oktáv spadajících ; rovněž v jiné dny, kdykoli „Praefatio cle Nativitate” se zpívá, tedy též v den 2., 4. a S. ledna, na slavnost Jména Ježíš a na den Proměnění Páně. Již v „Directorinm chori” jasně bylo vysloveno, že oběnxa oktávám uvedeným přisluší marianské „Gloria° a „Ite”. 7. výroku řečeného jasně se vidí, že dlužno považovati „Directorinm chori” (v dotazu pravilo se mylně Graduale Romanum”, z něhož v podobných případech čerpati nelze) za liturgický pramen právní, kterým doplňují se ustanovení o zpásobn a druhu zpěvu liturgického. Že nyní rozšiřuje se marianské „Gloria” a „Ite” na veškeré dny, kdy „Praefatio Nativitatis” připadá, jest zde ponejprv stanoveno. Ostatně netřeba zmillovati se, že na hod Boží vánoční a na slavnost Božího Těla zpívá se „tonus” slavnostní (I. classis, jakož v „Directorinm chori” rovněž se doklá(lá); také tehdáž vžívá se slavnostního tonu, když jiný duplex L el. připadá, na př. kde sv. Štěpán Uy1 by patronem kostela. Z podobných důvodů dalo by se totéž tvrditi o slavnostní mši votivní za 40hodinné pobožnosti. Z výroku kongregace obřadní opětně se vidí, že jedná proti výslovné váli Církve, kdožkolivěk Uezvýminečně po celý rok užívá jediného nápěvu v „Gloria” a „Ite”, nevšímaje si pokaždé toho ustanovení, co ,missale" a „directorium chori° právě předpisuje.	Ci+n'. Ak.
Mozartovo requiem provozoval pražský spolek sv. Vítský na konci doby adventní v Gofínském sále. Koncert řídil známý přítel reformy hudby chrámové Dr. L. Proclaázkcc, který také veškeré zkoušky přípravné konal. Jsme mu díkem zavázáni za v;`-tečné provedení proslulého díla hudebního po to

lika a tak důkladných přípravách v koncertní síni. Až dosud slýchal člověk řečené „requiem” před-nášeti bud bez všelikých zkoušek, anebo s přípravami na taková dílo nedostatečnými. -Pěveclry sbor, obyčejně velmi slabý a nedostatečně nacvičený, býval přehlušován ordtestrern silně sice obsazeným, ale neschrauýtn. Bez zkoušek těžko jest předn{t§eti uměleckou skladba ceny absoluttxf. Tentokrát bylo jinak. Spolek svato-Vítský čítá valně členů ze všech kruhů společnosti pražské obojího pohlaví mladších i starších. K nim přibral ředitel spolku Dr. L. Pro - cházka řadu vokalistů, kteří tvrdí muziku. A s tak četným sborem asi sto hlav čítajícím odbýval do-statečný počet zkoušek. K velkému vokálnímu tělesu přidal pak orchestr poměrně slabý, aby hudebními nástroji síla zpěvu újmy netrpěla. Tak stalo se po-nejprv v Praze — pokud známo — při Mozartovu Requiem, že hudební nástroje skutečně jen doprovázely, zpěv pak zůstal hlavním předmětem, jak přirozeně býti má. Po tak důkladné přípravě objevily se ovšem veškeré krásy a vnady slavné skladby v jasném světle. Překrásný průvod instrumentáhrí nebyl na závadu důstojnosti. Řiditelové kůrů a kapelníci, provozující v kostelích skladby instrumentální, které, mimochodem řečeno, duchem i provedením nesnesou ani porovnání s Requiem Mozartovým, měli příležitost zde přiučiti se, že možno i s průvodem nástrojním důstojně provozovati hudbu kostelní, ale jen po —četných a velmi četných zkouškách, se silným sborem pěveckým a přiměřeným orchestrem uměleckým. Na ostrově Gofínském bylo možno přitčiti se vkusu, pilnosti, svědomitosti a vytrvalosti — vlastnostem, které s lampou Diogenovou se hleclají. Krása lze ploditi s veškcrými prostředky — i s hudebními nástroji. Lenivost a šlendrián krásy ovšem nezná.
Lehner.