— 5 -‑

křestanE", v hostě pak „Již jsem do` t pracoval”, „Jaká žalost”, „Ježíši pino bolesti” a „Stála Matka”. 0 svátcích maríánskj ch zpívala se vždy jen „Tisíckrát pozdravujeme Tebe.” K tomu ještě dodati sluší, že ve všední dny bylo více varhany než zpěv slyšeti, an z přítomných v kostele lidí jen málo kdo zpíval, v neděli pak a ve svátek zazníval chrám zpěvem všelikým, nikoliv však krásným, zbožným. Byla-li mládež školní v kostele, přizvukovala i ona s lidem, leč tím zpěv nenabyl žádné velebnosti, ba mnohdy spíše opak toho.
Citíval jsem velmi často v duchu svém potřebu toho, by církevní zpěv lidu u nás jiného rázu nabyl, jmenovitě však jsem si přál, by mládež školní měla sama pro sebe své zvláštni písně kostelní, by při tak zvané školní mši výhradně jen ona Boha zpěvem oslavovala.
I učinil jsem na počátku školuiho roku 1873/4 celému sboru učitelskému návrh ve smyslu tom a nabidnul jsem se zároveň za cvičitele zpěvu církevního veškeré mládeže školní. Celý sbor návrh můj schválil a já po-čal hned na to po 2 hodinách v témdni mládež ve zpěvu cvičiti.
Poněvadž již zde I'renclův zpěvník za-veden byl, kterýž pro svou levnou cenu a bohatou sbírku písní odporučení zaslubuje, ne-zaváděl jsem tudíž žádný jiný; litovati jen jest, že mnohé písně nejsou až dosud upraveny dle kaucionálu svito-janskébo. Za první píseň zvolil jsem však „Otče náš” ze školního zpěvníku od Jos. Soukupa, kterážto píseň pro svůj lahodný a přece zbožný nápěv velmi se mi líbila; mimo to chtěl jsem pfsuí tou žáky, poněvadž ji pro velmi snadný nápěv v brzku v kostele provésti mohli, k větší horlivosti povzbuditi, což by se mně snad u jiné písně tak nebylo zdařilo. „Otče náš” zpívala pak mládež každou neděli při školní mši až do adventu. Do té doby nacvičil jsem žáky mešní píseň adventní „Vynos nebe Spasitele”, kteráž na to v adventě při mši zpívána byla a mimo to zpívala se vždy po mši „Ille přijde Pán
Byl to jiný zpěv než zpěv lidu při písni „Z nebe posel vychází”, byl to zpěv srdečný, lahodný a kdo jest pravým přítelem dítek, jde mu zajisté i dětský zpěv vice k srdci než zpěv dospělých. Lid přítomný školní mši ne-mohl, poněvadž uápěv neznal, s sebou zpívati, líbilo se mu ale přece v kostele a odcházeje odtud hovořil mezi sebou : „Ale to ted ty děti bezky zpívají!”
V době vánoční zpívali žáci při mši „Náš Spasitel s nebes trůnu” a po mši „0 veselé vánoční hody”, kteroužto písní jsem se žákům nemálo zavděčil; v době svatopostní pak zpívala se APřistup duše v skroušenostiu.

Poněvadž u nás od velikonoc počínaje mládež i všeduího due do kostela chodí, bleklěl jsem jí nacvičiti vícero písufzn, by se jen jedna stále zpívati nemusela. Musím se však přiznati, že jsem při výběru písní těch poněkud pochybil, poněvadž jsem volil i písně tal.ové, které se svým nápěvem českému duchu a textu nebodí. Nebyl jsem totiž tenkráte ještě odběratelem „Cecilie”, odkudž bych byl za-jisté dobrého poučení a vysvětlení, kterého se mně teprv nyní dostalo, nabyl, mimo to pak scházel mi i „hlas varhan”, tak že jsem si ke všem dosaváduim písním musel průvod varhan sám spracovati. Sáhl jsem tedy ku králo-hradeckému kaucionálu, který zdejší kůr má a z něho jsem upotřebil a nacvičil písně „Zde v skroušeuosti padáme”, „Bože před Tvou velebnosti” toho samého nápěvu jako ve svato-jauském kaucionálu), „Ti Bože se koříme” a píseň mariánskou „Budiž od nás pozdravena”; k těmto pak jsem ze svatojanského kancionálu přidal „Shledui Bože”. Ii požehnání pak zpívali žáci „Skrytý Bože” a „0 Bože náš” (nápěv jako „0 Ježíši viz naši poklonu”) dle svatojanského, a „Na kolena padejme” dle králo-hradeckého kancionálu, ale ve '214 taktu. Veškeré písně zpívány byly jednohlasně.
Počátkem roku školního 1874 s byla zde otevřena škola měš~anská pro chlapce, na ]cteréž mně bylo svěřeno vyučování zpěvu. Poněvadž se ua měšti. škole clvouhlasému zpěvu dle not vyučuje, pomýšlel jsem na to, zdaž by se i veškeré písně kostelní nemohly dvoulilasně zpívati. Dlouho se nerozmýšleje pustil jsem se s chutí do uové práce ; upravil jsem si totiž veškeré písně, ku kterýmž jsem ještě několik jiných přidal, pro dva hlasy a cvičil jsem zvlášt žáky školy měšt. písním kostelním dvouhlasuč, a ač jen dle sluchu, šlo to přec velmi dobře. Od té doby zpívá nyní mládež v kostele dvoublasuě, ano při mnohých písních zpívají žáci školy měšti, se žákyněmi S. třídy sola dvou , tří- i čtyřhlasně, čímž ovšem větší rozmanitosti pisnim se dodává.
Pořádek písni od velikonoc až do a& verstu neděli počínaje až do soboty byl následující:
1. Zde v skroušeuosti padáme. 2. Bože před Tvou velebností. 3. Otče náš! (nápěv od Jos. Soukupa). 4. Před oltářem tvým klečíme (nápěv od Gregory.) 5. Ti Bože se koříme. 6. Budiž od nás pozdravena.
Písně k sv. požehnáni, ty, které již dříve uvedeny byly, se střídaly, po mši pak se zpfvala ,Ilospodiue, ulituj pásl” R,ovnčž zůstaly i písně adventní, vánoční a postní, které byly nejdříve nacvičeny. Mimo to zpívala se o svátcích marianskýcli a po celý květen vždy'