— 3 —

$ylo-li obecenstvo dosavadní přednáškou programu potěšeno, tím, co nyní následovalo, bylo skutečně překvapeno. Člověk nechtěl věřiti sluchu, že má před sebou sbor, který před rokem teprv počal se učiti zpěvu. Před rokem neznali ješt,35 ani notu, a dnes? Jako staří hudebníci, tak bezpečně zpívali ti žáčkové a žačky, ti jinochově a dívky. A čím déle zpívali, tím vice hlasu přibývalo pružnosti a síly. Nyní posluchač byl již si vědom, že má před sebou sbor 100 hlav čítající. Nezpívalo se prostě. Přednášelo se vše s veškerými pravidly dobré přednášky. A jak určitě ! A jak čistě ! Nejvíce radosti měl posuzovatel z těch malých zpčváčků, co stáli v prvních řadách na podium a z mladších jejich kolegů počátečniků na empoře poslouchajících. Prvním zářily oči nadšením, odvahou a radosti, druhým pak na galerii — závisti a ctižádostí. „Však my vám bohdá! za rok o slavnosti sv. Cecilie ukážeme, zač jest toho loket!” — četl jsi jim ze závistivých očí, jimiž chtěli pohltiti o rok starší v uměni zpěvném pány kolegy-kluky, kteří dole takové vítězství slavili, ač jsi je sotva viděl. Těm, co stáli u řečníště, vykukovalo jen kousek hlavy. Člověk je sotva viděl, za to však dobře slyšel. Totéž nadšeni s nejmenšími zdileli též jinochovéjednoročáci a odrostlé dívky růměncem horlivosti ozářené.
V postupu pozorovati bylo pravidelnou gradací hlasu a kuráže. A což teprv po dlouho-

trvající hlučné pochvale obecenstva žádajícího, aby se opakovalo „Gloria`° ze mše Foersterovy! Slavněji se nemohlo ani skončiti, než-li z Haendlovým „Halleluja,`, kde řídící učitel ChIuni dopustil již, aby se spustilo na celé kolo. Zučlo tak slavně, že hlučná pochvala neměla konce, pokud se neopakovalo.
Spokojeni a potěšeni opouštěli hosté na mnoze i venkovští síň slavnostní. Utvrzen se vracel, kdo s pochybnostmi přišel. Živě a slavně byl proveden důkaz, že při dobré vůli a soustavném cvičení za jedina role lze v skutek uvésti reformu zpěvu kostelního i tam, kde ani jediného zpěváka cení k nalezení.
Zpěváčkové zpěvem zvítězili.
Dlužno ovšem náležitě i spravedlivě oceniti pilnost a svědomitost sborového učitele zpěvu, který za jediný rok takových výsledků se dodělal. Odbor hudební Akademie křestanské nabyl přesvědčení, že důvěrou výboru k čestnému místu povolaný p. Fr. Chlum nejen nesklamal, nýbrž i převýšil naděje, které v něho skládány jsou.
VýmluNy již neuí žádné. Kdo hudbu posvátnou zvelebiti chce, může tak učiniti za jediný rok. Živý důkaz byl podán o slavnosti sv. Cecilie.
Svatá patronka hudby posvátné zaplesala. Rodinný svátek se vydařil. Slavnost hudebníků kostelních šEastně se skončila. Jitro podalo pravici večeru.
Svatá Cecilie libě se pousmála.

pěstování zpevu církevního.
Z arcicliecése Pražské ,

Y Karlina.
(Roli Pal(,strinsk . *) První skladbou, na kterou se odvážil vypravovatel hned na počátku, když na opravu kleslé hudby chrámové ve chrámu Páně sv. Cyrilla a Metlroděje pomýšleti počal, byla proslulá mše Palestrinova „Aeterna Christi munera”. Byla to první skladba velikého mistra, s jejiž partiturou se seznámil. Tehdáž neslyšel ještě nikdy před-nášeti Palestrinu. Zalíbila se mu, když vy-pisoval si partitury děl Pierluigiový ch. Z množství jiných k ní přilnul a počal ji studovati. Pak ji rozepsal, nacvičil s mladistvými počátečníky pěveckými, které dříve za tou příčinou notám a hudebním základům přiučil. Neznaje způsob
') Viz .Cecilie” ročník IV, str. `Ll. 36. 88.

přednášení slohu Palestrinova, dal ji před-nášeti co samouk dle osobni záliby. Instinkt hudební zde vice rozhodoval, než-li znalost. V Praze tehdáž nobylo nikoho, s kým by se byl radil, poněvadž na všech kůrech bezvýminečně květla budba kostelní rozbujnělá a znešvařená. V zátiší učil se na této mši znáti krásu slohu polyfonního. Tapal ve tmách, ale bledal světla. Hudební svět pražský se ani nedozvěděl, čeho se odvažoval pisatel s mladistvým sborem svým. Na té skladbě se učil sám nepozorován s pěveckým sborem zároveň. A když již byl připraven, vydal se teprv na cestu do ciziny, odkud šla pověst, že Palestrinu dobře přednášejí. Po návratu pak dozrál úmysl. Co hledal, nalezuul. Co dosud temným bylo, vyjasnilo se pozneuáhla. Nabyl pře-svědčení, že s Palestrinou se nezačíná, nýbrž
s