r,4

dli jej, když jsme spali." -- Ku slovtimt těm podotýká sv. Augustin bi:<kup „v pojeilnttinf o žalme(-h” (žl. 63.) tuto : „V pravdě zetudleli zkoumatelé ve zkoumáni sváru. Cos to pravila, o ueštastná podlosti ? Tak daleko opouštíš světla sl)ravcdlivú rady a v hlubinu ošentctnosti se potápíš, že pravíš : Recte, že kriyž jste vy spali, přišli učcnníci Jcito a ukradli Jej :' Spí-cích svědků užíváš ? V pravdě ty sám ji usnul, jenž zkoumánítn takovýut jsi umdlel.” —
Tolik sv. Augustin.
Zkoumáni a svědectví spiríclt svědků ne-platí. Pro,ram „Cecilie” musí býti zkoumán al svědků bdících. Těch pak se nebojí. Před těmi obstojí.
„Cecilie” podrobuje se spravedlivému soudu diecésní synody králové-ltrad e u k é. IIorlivG, velebné kněžstvo se šlecltetuýnt biskupem včele nezaženou a nezanndí od tváři svých zuettzuávauon Popcllat. — „M u s i c a s a c r a” po 17 věku ucpi etržitě s l o u ž í v a I a Církvi věrně, pokorně a zbožně. Vypuzena jsouc s pláčem snášela vybnauství ve všf trpělivosti, a žebře nyní a klepy na vrata ještě zavřená a prosí vpuštěnu býti na místo své, věkem a službou posvěcené, kde druhdy na oslavu katolických služeb Božích ve zbožné prostotě a nevinnosti prozpěvovala chvály Božf.
Otevrou-]i se jí vrata lotru cluámovGho? — Otevrou ! Prohřešili bychom se na velebném duchovenstvu horlivé diecGse, a neznali bychom ducha a stnýšlent v řadách kněžstva, ledy bychom jinak soudili. S vnitřní potěchou bledí přátelé cltrámovG hudby v tistrety diecésni synodě Duchem Svatým řízené a spravované, která nejlépe vf a zná, co do clu•ámn Páně náleží a co z posvěcených síní vypuditi dlužno. Akta synodální clo ocele tN•tá budou pomníkem smýšlení a snahy horlivého duchovcustva na všechna budoucí století. V l.etopiseclt církevních zůstane napsáno, co rubou synody na listy dějin napíše se.
Nejkrásnější však zákony zůstávají ne-plodnou literou, nepřenášejí-li se z mrtvé knihy do živého srdce. Zákonem musí ustanoven býti vykonavatel zákona— osoba m o r á 1 n f, jejiž úkolem jest, aby do života uvedeno bylo, co usnešením synodáluim se stanovilo. Má-li kleslá hudba kostelní po-vznésti se, bez d i e c G s n í j e d n o t y toho docíliti nelze. Di e c é s n i s p o l e k c e c i l i-á n s ký, jemuž předsedá osoba církevní ltuclby důkladně znalá a důvěrou biskupa potvrzená, jest nezvratným požadavkem času, kde pouze pomocí spolků a jednot docíliti lze spojeným úsilfin a společnou snahou, co ,jednotlivci vy-konati nemožným býti se vidí. Bude-li včelo jednoty postaveu muž horlivý a církevní hudby

znalý s náležitou pravomocností, palc rychle zavedeno a duc•íleuo bude, co syuo la ku povzncžeuí Lttdby posvátné zavésti hodlá. Zřízení d i e c é s n f j e d n o t y jest toliko pouhou důsle(luostf, co před dvěma roky za souhlasu uejdůstujučjšího episkopátu a velehnhho duchovenstva schválenu bylo. 3000 členů A kadernie křesEans]cG v Praze jest patrn~ m důkaacm souhlasu. Co .lkademii křest,tnskon počalo se — nyní rozvinouti sluší. Je-li účelem odboru hndebníLo Akademie křestanské pod oclu•anou sv. Cecilie: „pěstovati hudbu litnrgicicou a cír-]cevuí zpěv lidu,” d i e c é s 111111 i j e duu t a m i c o c i l s k ý mi má v život uvedeno býti po diecGsích, k čemu odbor hudební pravomocnosti postrádá. Co pi•ed dvěma již roky v Llavnim městě vlasti zřízeno bylo, nutná toho potřeba uznána na letošním k a t o l i c k é m s j e z d ti, jenže nám z důvodů všeobecně známých není ani dovoleno, ani radno, ani pro-s p ě š no, abychom se připojili — jak v resoluci se doporuč.u,jo — kn „spolku sv. Cecilie pro všechny země jazyka nčmeckGho” v říši němecicG stdlírfnui, puučvaclž „h u d e b-ním odborem Akademie lzřesf;anskG v Praze”, s nimž veškeré jednoty diecésuí českG i moravská ve spojeni zůstanou, utvořeno již jest středisko dotnárf, jakož „Cecilie” přirozenou měrou jest společným on-ránem svorný cL malt. — Smějí-li se ostatně záměry buclonrí napřed již oLla~ovati, sluší tuto připojiti, že na sesterskG Moravě, kde na povznešení hudby posvátuG ve smysht
cilii" hájeném na všcclt stranách s úsílún a zdarem se pracuje, během příštího roku uspořáclana bude přičiuěnítn P. Pavla Křižkovského, kapelníka arcibiskupského eltrá,utn v Olomouci, o prázdninách velká slavnost ceciliauská, při lzterúžto příležitosti, vedle výslovného přáni J. J. nejdiistojnějšíbo pana arcibiskupa olomouckého, zřízeny budou d i e c é s n í j e d n o t y moravské, které „s odborem hudebním Akademie křestanské v Praze° ve spojení zůstanou a k žádné jednotě cizozemska se nepí•ivtělí.
DiecGsuí jednota ceciliánská
musí býti střediskem a ohniskem činnosti na
poli hudby posvátnG ; ona pofádá slavnosti
církevně-hudební, jelikož živým příkladem vice
se vyřídí za rok, nežli psaným slovem za deset
roků; ona se stará o rozšííení podobuýrlt
snah po celé diecési zaváděním farních spolků;
ona kontroluje a udržuje stálou činnost a jest
prost3ednicl vzájemnosti na všechny strany.
A poněvadž my katolici v Čechách a na
Moravě co do zpěvu chrámového jistými zvlášt‑
nostmi nad jiné národy vynilzáme, j e d n o t a.
diecésuí u nás ritzuiti se bude od po-