Vychází vždy	Jen frankované listy
5. každého měsíce. ;		přijímají se. Rukopisy redakci za‑
Předplatné,	C E C I LI E,
slané nevracejí se. jež činí	Dopisy, týkající se
poštovní zásilkou	CasOpls	redakce, budtež za‑
nacelýrokr.m.z1.2, pro katolickou hudbu	osvatnou	sílány franco
Ferdinandu Lehnerovi na půl leta n n 1,	v Karlíně, č. 234.
přijímá pouze na je-	v (,echácL, na 11Ioravě a ve Slezsku.	, .
dnu z těchto dvou dob	Reklamace zasílány
administrace	Majitel, vydavatel a redaktor:	budtež do expedice
v Praze, růžová ulice v Karlíně, číslo 234.	E R D I N A N D yT.	E H N E R.	é. 5, 1I.
v
Císlo 6.	Y Praze, dne 5. června 1876.	Ročník III.
Obsah: První Cecilianská slavnost v Praze. (Dokončení.) — Program hudební slavnosti, kterou pořádá německá
jednota Cecilianská v Stýrském Hradci. — Pěstování zpěvu církevniho. L arcidiecése Pražské: Z Prahy. Výbor
hudební sekce Akademie křesfanské. Z Prahy. Pražský seminář. — "L diecése Litoměřické : Z Mladé Boleslavi. —
L diecése Brněnské: L Opatovie u Jevička na Moravě. — Literatura hudby posvátné. — Oznámení. —Hudební
příloha čís. 6.
První Cecilianská slavnost v Praze.
(Dokončení.)

Kada vícehlasných zpěvů církevních končila se s „Pater noster” 4h1. od Fr. Liszt-a.
„František Liszt v hudebním svétě již mnoho hluku natropil. Nám tuto jest povšímnouti se jediné toliko stránky — vokální totiž jeho hudby, pokud se směrem, který zastáváme, souhlasí. Lisztovi přf dobré deklamaci více se jedná o vylíčeni slova hudbou, než-li o jinou souvislou, sluchu lallodíef kantilenu ; odtud pochází více úryvkovité než-li složené, celkovité pojmutí a vyvedení, kteréž duchapiností a novotou obratů, zvláštností v pojmutí znalce překvapují, laikovi ovšem ale na první poslechnutí co necelé, kusé, ne-srozumitelné a nepochopitelné přicházejí. Nevšímaje si kontrapuuktu od starých skladatelů v hudbě církevní tak mistrně užívaného baží jedině po pravém výrazu slova. Mezi hudebníky o Lisztovi vedly se dlouhé hádky literární. Jedui hudbu jeho naprosto zavrhovali, druzí za veliký pokrok ji rozhlašovali. Akta nejsou ještě skončena a proto ani my přf nebudeme rozhodovati. Poslechněte sami a posucl'te ducha kostelních jeho skladeb vokálních, jichž počet ostatně jest velmi nepatrný. Trvám, že Liszt s takovým líčením hudebním dospěl na nejkrajnější hranici, kam až ,Musica sacra” odvážiti se smí. 0 krok dále ještě jíti bylo by povážlivo."
Na to přednášelo se „Pater noster” s ve‑
škerými znameními a doprovázením harmonia.
„S chorálem gregorianským, reminiscen‑
cemi to katakomb, jsme počali a s plody
hudebních umělců až dosud žijících a uměním

svým Církvi sloužících, jsme skončili. BylyE to krátké sice, ale názorné ukázkv posvátné uměny hudební veškerých takměř čelnějšfchl dob. Zbývá pouze dodati a dopiniti celek chorálem českým. Z chorálu gregorianského vypučil se a rozkvětl na rodné půdě domácí chorá 1 staročeský. Duchovní píseá česká jest perlou neobyčejného lesku a krásy. Z těch památek slavných dob minulých vyzařuje oheli nadšení a svatá horlivost, víra s láskou sloučená. Kéž by s obnoveným staročeským chorálem vrátily se staré, zlaté časy zbožnosti a slávy ! Chorál český jest povahy rázné a živé, jako ta česká povaha, z jejíž nejvnitřnější útroby vyrostl. Proto též rázně a živě má býti přednášen. Nikoli tak, jak obyčejné ve chrámech slýcháváme, kde každá nota a slabika s centnýřovým závažím se protalluje a prodlužuje. Živě tedy zazpíváme chorál staročeský na programu uvedený. Mezi hudebníky není ještě zcela jasna a rozhodnuta otázka, má-li se při přednášení našeho chorálu více dbáti rhytmu hudebního, anebo deklamace a akcentuace slovní. Mám za to, že píseá duchovní jest modlitbou zpěvně pronášenou a že v ní přednost má slovo před nápěvem. A té zásady šetříce ostřeji vyjádříme přf přednášení přízvuk český (obyčejně na první slabiku slova připadající), bez ohledu, zda-li v taktu s dobou těrkou se shoduje, či-li nic. Neslyšel jsem sice ještě nikde jinde takový způsob přednášky staročeského chorálu. Ctění hosté bedlivým posleclnutím přesvědčí se o správnosti či nesprávnosti takového přednášení a rozhodnou
6