Vychází vždy
5. každého měsíce.
Předplatné,	C E c I Li Em
jež činí
poštovní zásilkou	Casopis
nart^lelyleta	1 rokr.m.z1. na	1: pro katolickou hudbu posvátnou přijímá pouze na jo-	v (;echách, ua Zorav% a ve Slezsku.
duu z těchto dvou dob
adminístrace	Majitel, vydavatel a redaktor:
v Parlúiě, číslo 234.	~EY.DINAND rl. ~EHNER.

Jen frankované listy
přijímají se.
Rukopisy redakci za-slané nevracejí se.
Dopisy, tykající se
redakce, bucYtež za‑
sílány franco
Ferdinandu Lehnerovi v Karlfně, č. 234.
Reklamace zasílány
budtež do expedice
v Praze, růžová ulice
č. 5, II.
s

Číslo 3.	V Praze, dne 13. března 1876.	Ročník III.
Obsah; První Ceciliansl:á slavnost v Praze. (Pokračování.) — Zákonodárství církevní o hře na varliany.
I'řcdná.,ka 1?dm. Langera v katolické hcscdč v Praze z. tínora. — Pěstovfuií zpěvu církevního. Arcidiecése
Pražská: Z Prahy. 1[udelmí odbor akademie l:řesfanshé. — Mis,a in honorem beatae Agnetis de Bohemia od
F. Z. Skuherského.!.e semináře Pražského. — Litcraturn hudby posvátné. — Iludcbní příloha čís. 3.
První Cecili.anská slavnost v Praze.
(Pokračování.)

Program pokročil ku skladbě ,Be1Iedictus es Domine" (Offertorium in Dom. t.,luin(luag.) 8 hl. od C. Etta.
I, t t K a s p a r, r. 1188 narozený v bavorském L+'rlingu, náleží mezi nejslovutnější umělce hudební svého věku. Byl výtečným učitelem, obratným skladatelem, zároveň však důmyslným z p y t a t e l e m v oboru hudby starší a středověké a co takový byl neunavně činným až na konec plodného i požehnaného živobytí. IIorlivost jeho nikdy neochábla. Ze zejmena „Musica sacra” starých mistrů církevních v Bavořf ch slavila vzkříšení, kromě P r o s k e-li o a M e t t e n l e i t e r a největších zásluh má Kaspar Ett.
Hned za prvního mládí objevoval ne-obyčejné nadání hudební, tak že se stal vokalistou v blízkém klášteře benediktinském, Andechs zvaném. Za tři leta naučil se zde kromě zpěvu, generalbassu a hře na varhany také v liternfm tolik, že byl schopen vstoupiti do škol gymnasialnícll. V mnichovském semináři kurfiřtském po-kračoval ve studiích a dva znamenití hudebníci byli zde jeho učitely Schlett a Gratz, jeden jej doučil hráti na varhany, druhý jej vycvičil v kontrapunktu.
Tehdáž všeobecně panující dramatický sloh hudby kostelní nijak jej ne-uspokojoval. Bylt zajisté Ett povahy příliš ušlechtilá a srdce hluboce náboženského, aby nebyl poznal, že hudbou kostelní, jaká všeobecně se užívalo, z n e s v ě c u j f a pro-

fanují se služby Boží. Nejsa spokojen s přítomností, zašel si do minulosti. I jal se pátrati v hudebním archivu seminářském a počal probírati se v zaprášených foliantech starých mistrů hudebních, na jichž díla nespravedlivě zapomínalo se. Brzy zde zdomácněl, oblíbiv si předevšfm Ockenheima a Lasso. Netušená krása, sila, vznešenost a posvátnost děl těchto jej okouzlila.
Dokončiv studia na liceum, o d d a 1 s e výhradně hudbě, při čemž ovšem ne-stal se nevěrným klassické literatuře a za-milovanému studium ]inquistickému, tak že ještě u věku velmi pokročilém přiučil se sauskritu.
Boku 1816 stal se varhaníkem v mnichovském kostele St. Michaelshof zvaném, kterýžto úřad až do smrti neopustil. Zde počala velká činnost jeho ve prospěch starých In i s t r ů a Mnichov udivený po dlouhé přestávce uslyšel opětně skutečnou hudbu kostelní. Jeho repertoire zahrnoval veškeré mistry 16., 17. a 18. věku, ve vlastních pak skladbách zbližovati se snažil duchu starých skladatelů. l osvojil si v době krátké jejicli sloh i ducha tak dokonale, že se stal jedním z nejlepších mistrů kontrapunktu. Od nich naučil se hravě zápoliti s větou čtverhlasnou, jakož i přirozenému, zpěvnému a snadnému vedení h 1 a s ů. Jsa jemného vkusu a citu hlubokého, znal pracem svým udíleti podivuhodné lahodnosti a ušlechtilosti.
Nikdy se neodvážil a neodhodlal, aby
3